-New York City... -Han vill se hur där är.
-Det kan jag berätta. -Hur? Du har ju aldrig varit där.
Sådär ja... Ajöss med Kansas.
-Varför vill du till New York? -Jag måste, pappa.
Packade du ner strykjärnet? Du kan ju inte gå omkring skrynklig.
Jag vet en som for dit. Han kom hem med rakat huvud, och ring i örat.
Det är en helt annan värld.
Jag har fixat fin lya, har fått bra jobb.
Jag vill ha en meningsfylld affär med en vacker kvinna.
Då kan jag inte ha en liten lya. Jag ska ha takvåning - med jacuzzi.
Jag gör det för din skull också. Åren på college måste betalas igen.
Hör på nu, alla otyg som har fler ben än jag. Stanna där ni är, va?
Så stannar jag här.Jag varnar er, jag har strykjärn...
...så hör vad jag säger.
Packa det så snart du kan. - Han sitter i andra dörren till höger.
Mr Forbush? Brantley Foster från Kansas.Jag börjar arbeta här i dag.
Du är sparkad. Vi förstod det, men vi hoppades på ett mirakel.
Uppköpta. 90 procent är utsparkade. Du är en av dem. Otur!
-Jag trodde på jobbet. Vad gör jag? -Toto!
OK, New York, är det så här du vill ha det så...
Tyvärr mr...Foster. Vi vill ha nån med erfarenhet.
-Hur får jag erfarenhet utan jobb? -Om ni fick jobbet av det skälet...
...tog ni snart bättre jobb, så att erfarenheten gynnade nån annan.
Men jag är utbildad för sånt här, så egentligen har jag erfarenhet.
Skolerfarenhet, ja. Men inte från den tuffa affärsvärlden.
Hade ni gått vår utbildning vore ni kvalificerad nu.
-Varför gick jag på college då? -Ni hade väl kul?
Jag är imponerad av all erfarenhet ni skaffat under collegetiden.
Skolan hade varit värdelös utan erfarenhet från en tuff affärsvärld.
"Personalchefens assistent, bitr. inköpare, Midland Möbler."
"Vice VD för centraltillverkningen." Enastående! Enastående!
-Jag har inte för mycket praktik? -Visst inte. Ni är perfekt.
-Men... -Inga men.Jag vill ha jobbet.
Overallt har det varit nåt. För ung, för gammal, för kort, för lång.
-Jag fixar det, jag kan bli allt. -Kan ni bli minoritetsgruppkvinna?
-Det går fint, mamma. -Är folk ohyfsade?
-Det är toppen, alla är trevliga. -Bra. Hur är jobbet?
-Flott kontor, ursnygg sekreterare. -Men är hon bra?
Kan hon skriva maskin? Det är det inte alla som kan.
-Du har väl inte blivit rånad? -Oroa dig inte, här händer inget.
-Men New York är... -...som Kansas, fast intensivare.
-Vad är det för väsen? -Det är bara på TV...Miami Vice.
-Vrid ner ljudet. Det väsnas så! -Den är sönder. Knappen gick av.
Har du ringt farbror Howard? Du har väl kvar hans nummer?
-Hur mår du? Är du kvar? -De kvaddade en Ferrari.
-Har du ringt farbror Howard? -Nej, jag har inte haft en chans.
-Vi träffas nog på vår Country Club. -Se till att TV:n blir lagad.
-Jag måste gå. Hälsa pappa. -Jag älskar dig, Brantley.
Jag älskar dig också, mamma. Hej då.
-Låt mig köpa en flygbiljett. -Jag vill klara detta själv.
-Du köpte väl returbiljett? -Ja, men jag behöver den inte.
När jag kommer tillbaka kommer jag i eget jetplan.
-Här får du farbror Howards nummer. -Har jag en farbror i New York?
Kusin Ellen gifte sig med hans halvsysters brorson-
-innan hon dog av hundbett. Men han är ju ändå släkt i släkten.
-Jag vill träffa mr Prescott. -Har ni avtalat tid?
-Jag tänkte överraska honom. -Han gillar inte överraskningar.
-Det gör väl alla. -Inte mr Prescott. Ert namn?
-Brantley Foster, från Kansas. -Från vilket företag?
-Vad vill ni träffa honom för? -För att jag är hans brorson.
Varsågod och sitt. Jag ska se om jag kan ordna en tid.
Ge farbror Howard mitt kort.
-Är ni verkligen hans brorson? -På sätt och vis liksom.
Vad har ni i skallen, era nöt? Här är en brist på 300 milj. dollar-
-för att ni inte förutsåg hur marknaden skulle utvecklas!
Hitta på nåt nu! Annars vill jag ha era huvuden på fat!
-Snart spränger han ett blodkärl! -Onsketänkande.
-Jag ska se om jag lyckas. -Tack.
-Det är inte bra för hans hjärta. -Han har inget.
Vad säger du? Jag känner ingen Brantley Foster!
Er brorson från Kansas. Han säger att han är er brorson.
Mr Prescott tar emot nu.
Smart. Så du är en Foster från Kansas? Min "släkt" in spe.
-Förmodligen ska jag ut om fem min. -Två.
Jag ska fatta mig kort.Jag behöver ett arbete, farbror Howard.
Jag heter mr Prescott. Vet du vad vi håller på med?
Pemrose är ett multinationellt företag med 27 bolag med allt...
-...från hundmat till missiler. -Bara här arbetar 30 000 personer.
Deras sammanlagda löner är mer än BNP för hälften av alla EU-länder.
-I fjol lånade vi mer än Mexiko. -Det är ett fint företag, farbror...
...mr Prescott. Det är därför jag är här.
Vad kan du göra för oss, Brantley? Vad har du för erfarenhet?
Nästan ingen. Men jag tror på mig själv.
Jag vet att jag klarar av vad som helst, bara jag får chansen.
Tänk på er själv i min ålder, när ni sökte ert första jobb-
-och hur det kändes när man sa: "Vad har ni för erfarenhet?"
Ni ville slå näven i bordet och säga: "Jag kan bara jag får chansen."
De väntar på er i styrelserummet, mr Prescott.
Ring personalavdelningen och säg att jag skickar dit nån.
Du står på tröskeln. Vad du uträttar på den här sidan är din sak.
-Grattis. Han måtte ha gillat dig. -Tack. Han är en varmhjärtad karl.
Min tur?
-Kom inte in. Använd brevlådan! -Jag ska börja jobba här.
Vill du ha en skriftlig inbjudan?
Är du Brantley? Vem gav dig ett sånt namn?
Jösses, en collegevalp. Min dag är räddad! Melrose, kom hit!
Lyssna och lär av honom, och håll dig borta.
Använd inte frankeringsmaskinen privat och ta av din fåniga slips.
-Vad kallar jag dig? -Gud.
Visa honom kneget och låt mig slippa se honom. Han heter...Brantley.
Häng med mig.
Man går två vändor om dan med posten.
Det tar 30 minuter men Rattigan tror det tar två timmar.
-Vad gör de på den här avdelningen? -Ingen aning. Man struntar i andra.
-Kan man bli befordrad från Posten? -Man kan inte ens bli benådad.
God morgon. Va? God morgon.
-Inte "Kostymerna". -Vad menar du? God morgon.
Inte Kostymerna. Man hälsar inte på Kostymerna om inte de hälsar först.
-Vad löjligt! Vi är ju människor. -Han är Kostym, du är postbud.
Här är det känsligt. Han har fått sparken. Vi visste det i fredags...
-...han först i dag. -Är hans jobb ledigt?
Nej. Ekonomiska nedskärningar. Over 20 pers har fått sparken.
Försök inte umgås. Kom nu.
De gula går till "lnköp". De vita är Kostymer som skriver till varann.
-Du ska sortera dem, inte läsa dem. -Vissa är helt onödiga.
Rekvisitioner till två avdelningar för att skaffa nåt till en tredje.
Så tänker Kostymer. När de tar på slips snör de av syret till hjärnan.
-Det där får du inte ta med ut. -Jag fattar inte organisationsplanen.
Alla har titlar men deras uppgifter och mål är en soppa. Kolla lnköp!
-Två gör samma sak, båda gör fel. -Jag tar upp det på bolagsstämman.
Vi får frågor för aktieägarnas räkning om tillgångar och utgifter.
Alltihop finns här. Håll till godo.
-Hon är helt otrolig! -En Rolls Royce men en Kostym.
Vad vet du om henne?
Man snackar aldrig med en Kostym. Inte ens när de har såna ben.
Hon heter Christy Wills. Hon är nåt finansgeni. Harvard och hela köret.
Glöm det.
Nej, det är Transport. Vi ställer inte upp och kör direktörsfruar.
Jag skiter i om era chaffisar är upptagna. Tack detsamma, sötnos.
Kom hit! En dirrefru vill till Litchfield. Lös ut en bil och kör!
-Var ligger Litchfield? -Följ bara lukten av pengar.
-Ursäkta, madam, jag vet inte... -Vrid på nyckeln, starta och gasa.
Det kan vilken idiot som helst. T.o.m. min man.
-Jag vet att jag inte ska tala... -Gör inte det då.
Men ni verkar upprörd, så jag undrade om det är nåt jag kan göra?
Kokerskan har slutat, psykdoktorn har semester, Mercedesen pajade-
-jag bröt nageIn och min man pippar nån på kontoret. Vad tänkte du på?
Ett tuggummi?
Det är tredje weekenden han har en ursäkt att inte åka till landet.
Det är väl nån urblåst tonåring bland sekreterarna.
Den förra var så dum att hon trodde diktamen var nån pervers grej.
-Känner du till min man? -Förlåt, jag hör inte.
-Det hörs ingenting! -Jag ringer igen.
Jag är så förbannad! Han är dubbelt så snygg som när vi gifte oss.
-Jag ser dubbelt så gammal ut. -Ni ser ju...
I hans ålder hoppas jag ha en lika vacker kvinna liggande vid min sida.
Tack...
In här...är du snäll.
-Bär in de här, Charles. -Kan jag hjälpa till, sir?
-Vad vill du ha att dricka? -Jag måste åka tillbaka.
-Jag avskyr landet! -Ja, jag förstår att här är trist.
Vem kan leva med så många träd, som förbrukar allt syre?
-Träd producerar faktiskt syre. -Vem är du egentligen?
-Vad heter du? -Brantley.
-Nej, jag menar förnamnet. -Det är Brantley.
Vad du än väntar dig av Pemrose, så se till att aldrig bli direktörsfru.
Jag ska akta mig.
-Ta en till. -Tack.
Vad jag ränt runt på tennisplanen efter små luddiga, gula bollar!
-Ser mina ben kraftiga ut? -Nej.
Jag har simmat varvtals till månen. Är jag slapp nånstans?
Tennis, simning, gymping, joggning, massage - allt för att vara i trim.
Men han ser det aldrig. Vet du varför jag håller mig i trim?
-Ska vi ta ett dopp? -Menar ni allvar?
Jag måste tillbaka. Det är frestande, men jag har ett jobb!
Grabben från Posten som körde mig hem ska hjälpa till i trädgården.
Se till att han får fullt betalt. Tack.
Hjälp mig av med den här, raring.
-Det var snyggt! -Jag simmar fem miles om dan.
-Det håller ändan snygg. -Det syns.
Precis när jag kände mig säker.
-Är ni säker på att detta är klokt? -Ja, jag känner ägaren.
Siste man ur...
-Säker på att er man inte kommer? -Han kan komma när som helst...
...eller om flera timmar.
Herregud...!
-Min man ska nog få upp dig. -Det tycker jag vi klarar själva.
-Jag menar på Pemrose. -Nej, tack.
-Jag ska nå toppen på egen hand. -Gud, vad härlig du är!
Jag skulle kunna stanna en vecka i dina gulliga, ungdomliga armar.
Nån har slagit i dig att du måste vara ung för evigt.
Skitsnack!
Du är helfin. Enda felet är din man. Han är en skitstövel.
-Du är vacker, klyftig, sensuell... -Säg det igen!
-Vilket? -Allt!
Åh, nej! Det är skitstöveln.
Min man.
-Min farbror! Herregud, då är du... -...faster Vera?
Jävlar! Vad ska mamma säga?
-Jag har skämt ut hela familjen! -Tvärtom.
-Det här är inte lustigt. -Lägg av, ingen får reda på det.
-Jag är hemma! -Han får reda på det!
-Du får inte sparken! -Inte löneförhöjning heller!
-Vera, vad gör firmabilen här? -Trasig. Chauffören tog tåget.
Nej, han har problem med gylfen. Låt bli!
-Hur kommer jag hem nu? -Stanna så adopterar vi dig.
Du har rätt, Vera.
Gud, hjälp mig, så ska jag predika att man inte ska knulla chefens fru.
-Vad gör du här? -Känner mig romantisk.
-Vad är det till middag? -Du kan då ta ner en på jorden!
-Så du ser ut. Vad är det? -Jag blev jagad av en jättelik hund.
-Det var det bästa som hände. -Och det värsta?
-Jag fick ett ligg. -Din prioritering verkar knepig.
Han där har fått sparken. Vi visste det i fredags, han först i dag.
-Min man ska hjälpa dig uppåt. -Nej, tack.
Nej, jag ska nå toppen på egen hand.
-Hallå? -Var fan håller du hus, Tucker?
-Vi har distributionsproblem. -Vad då för problem?
Vår aktie gick ner ytterligare 0,25 punkter. Vems fel är det, Thomas?
-Ingens. Det är nedåt på börsen. -Vems fel är det, Thomas?
-Davis, sir. De bjuder inte till. -Vad är ditt försvar, Davis?
Jag har problem hemma. Frun körde över hunden så vi fick köpa en ny.
Den nya hunden käkade upp hela min rapport som jag jobbat med.
-Åt hunden upp din hemläxa? -På sätt och vis, sir.
Detta är ingen grundskola! Spring sist i kön. Ta det som en varning.
Kolla pulsen och se till att ni springer på toppen av er förmåga.
-Jag är över min!Jag måste sluta. -Jag också.
Det struntar jag i. OK, spring!
Jag får inte OK på två lastbilar till. Vad tänker ni göra, Tucker?
Vad kostar en godsvagn?
Någon köper upp enorma poster av våra aktier. Vad betyder det?
-Det verkar uppmuntrande, sir. -Om aktien faller och nån köper?
-Att aktien snart återhämtar sig. -Det betyder att vi blir uppköpta!
-Uppköpta, sir? -Ja, det verkar så.
Analysera era avdelningar och se var ni kan skära kostnader.
Vi måste ha kapital så vi kan haussa upp aktien!
Haussa upp den! Haussa upp den till månen!
Kan jag få skriftligt på det?
Ja. Säg till speditören att vi sköter våra kunder. Gör inte de det...
-...skaffar vi nån annan. -Bra! Raka besked är vad vi behöver.
Jag måste ha rapporten i dag annars råkar du illa ut.
-Den kom inte förrän nu, sir. -Det var på tiden.
-Är det inte herrtoan? -Nej, urinoarerna har tagits bort.
Använd pappersmugg. Som enda kvinna här, får jag nog av sånt ibland.
Förlåt. Snyggt kontor, snygga möbler. De matchar ditt hår.
Tack. Snygg kostym, den matchar din näsa.
-Ingen vidare konversation, va? -Det pratas ändå för mycket.
God morgon. -Det betydde adjö.
Jag har arbete.
Förlåt, jag har arbete också.
God morgon.
Jag tog henne verkligen med storm.
All right, Foster, sätt igång!
Det är Carlton Whitfield på 4319. Jag väntar på en sekreterare.
Jag vet det, men jag gör allt jobb själv och det är ett helvete.
Tomt? Jag har varit här en vecka, har namnet på dörren-
-fullt i skrivbordet, pelargonia i fönstret men ingen sekreterare.
Jag skickar rekvisition med en postkille så skickar ni sekreterare.
En pamp på 4319 vill ha ny sekreterare, snabbt.
Har ett hett PM. Ny Kostym vill ha eget brevpapper med namn på.
Han är säker. Hans namn står på PM:et. Han vill ha namnskylt också.
-För sent. -Har redan gått runt.
-Du har inte stämplat in. -Jag var ivrig.Jag älskar jobbet.
Stämpla in och stick upp till Personal och vänta på svar.
-Jag är Jean, er sekreterare. -Jag är naken.
-Jag ser det. -Det var varmt. Det är svalare nu.
-Jag tar in mina prylar. -God idé,Jean.
Jag har några anteckningar här, och tabeller och diagram.
-Kan du läsa min handstil? -Nästan.
Jag behöver anslagstavla, färgpennor, vinkellinjal, ritbord-
-och min lunch - kinesisk.
-4319? -Ja.
Flott...
-Hej igen. Världen är inte så stor. -Hej.
-Varför står du där? -Jag insuper atmosfären.
Direktörernas sällskapsrum. Sugen på sällskap?
Upptagen. -Ron, fick du siffrorna på transfer- och försäkringskostnader?
-Förbaskat, jag behöver dem! -Jag kan kanske hjälpa till?
-Vad gällde det för konstnader? -Jag hittar dem snabbare själv.
-Förklara det under en lunch. -Jag äter inte lunch!
-Carlton Whitfield. Du är...? -Arg.
-Jag försöker bara vara vänlig. -Fel tidpunkt.
Christy Wills, god dag.
Förskräckliga nyheter! Till konferensrummet, snabbt!
-Äter du middag då? l kväll? -Upptagen.
-I morgon kväll? -Upptagen.
OK, men tigg inte, det är genant.
-Vem är ni? -Carlton Whitfield, jag är ny.
-Jag har inte fått nåt PM om det. -Det kommer.
Bara jag får det så.
Det värsta har hänt. Vi är utsatta för en räd av Donald Davenport.
Han har köpt fem procent av aktierna och är på väg att köpa upp oss.
Tänk på förra gången Davenport tog över ett bolag. Alla fick sparken!
Här är vad mr Prescott vill att vi ska göra. Vi skär ned överallt!
Vi ska jaga förluster för vi behöver pengar till vårt försvar!
-Vem vill skjuta första skottet? -Bort med Toledo!
Stänger vi en del distributions- centraler slipper vi förluster.
-Ni behöver inte räcka upp hand. -Tack.
Jag är ju ny här, och ytligt sett verkar såna nedskärningar bra.
-Men det är ett misstag att stänga. -Det är så mr Prescott vill ha det!
-Då har han inte tänkt igenom det. -Det ska jag framföra.
Bra! Att stänga dem skulle ta hårt på företagets likviditet.
-Det skadar bolagets anseende. -Anseende? Vad talar han om?
-Davidson där håller med mig. -Jag är Proctor, han är Davidson.
-Ni skrev ett PM om det. -Hur vet ni det?
Hur jag vet att ni skrev ett sånt PM? Vem kunde annars skrivit det?
Det var utmärkt, mästerligt. Klart och koncist.
Det var det bästa PM jag läst! Det var litterärt!
-Kan du förklara vad du menar? -Ja, vi måste vara djärva.
-Vi måste bygga, måste expandera! -Det är enda sättet!
Vi gör företaget så starkt att ingen vill sälja sina aktier.
De blir för värdefulla! Sen köper vi upp honom!
-Hur gammal är ni, mr...? -Whitfield. Tjugofyra.
Ni bör nog vara tyst tills ni är 25.
-Hans ålder är väl ovidkommande. -Ingen är intresserad av er åsikt.
Vi måste stoppa uppköpet.Jag är för gammal för att söka nytt jobb.
Vi kommer ingen vart! Mr Prescotts linje står fast.
Vi skär ned kostnader! Mötet ajourneras!
-Var fan har du varit? -Personal. Du sa jag skulle vänta.
Du har nåt på gång, Foster.Jag ska vara på dig som en hök fr.o.m. nu!
Blir inte de andra svartsjuka då?
Gissa vem som skulle kunna?
Herregud, vad gör du här?
Älskling, jag hörde ditt telepatiska lockrop, så jag rusade direkt.
-I så fall hade jag ringt. -Telepati är pålitligare.
Ska du inte bjuda in mig?
Jo, förlåt.
Pappa bodde så här innan han grundade Pemrose.
Jag måste sova.
Unga män har en massa energi.
Vi har problem. Din man...är min chef.
Jag säger inget.
Dessutom jobbar han över. Over vem vet jag inte.
-Du är så vacker i kväll, Christy. -Tack. Vi skulle tala affärer.
-Tror du de har sängar där uppe? -Snälla Howard...
Jag vill glömma det som hände mellan oss. Du är gift.
Jag är inte gift. Jo, men vi har en överenskommelse.
-Jag älskar dig. -Det tror jag inte.
-Jag åtrår dig. -Låt oss prata affärer.
Jag inser behovet av nedskärningar men Whitfield hade en annan åsikt.
Jag har inte anställt nån Whitfield.
Donald Davenport! Det kanske är en kupp för att samla information.
-Bekanta dig med honom. -Ska jag spionera på honom?
Nej, bli vän och rota sen igenom hans papper och se vad du hittar.
-Det är spioneri. -Var inte så blåögd.
Bara de starka överlever. Fick du inte lära dig det vid Harvard?
-Vad har du där? -Lunchen.
-I portfölj? -Påsarna tog slut.
-Ta't lugnt! -Förlåt.
Vilken mardröm!Jag är all right.
Skriv ut detta, jag behöver det genast. Och ta kopior av detta.
-Skaffade du det jag behöver? -Ja, sir.
-Den där jävla hissen! -Sitter den fast igen?
Har hissen fastnat igen?
Jag är trött på att de alltid fastnar.
Hej,Jean! Vill du lämna de här på kemtvätten?
Här är nåt jag hittade hos Whitfield. Hädanefter får du gå själv.
-Tror du han jobbar för Davenport? -Vet inte.Jag spionerar inte mer.
Vi väntar inte på Whitfield. Davis har förberett en säkerligen...
-...inkompetent analys. -Då drar jag den inte!
Ni har en trist attityd, det ska jag meddela mr Prescott. Nån annan?
Förlåt mig!
Fritidsklädd i dag, Whitfield?
Byxorna, ja. Ny produkt som jag testar. Ganska bra.
-Christy, har du nåt att säga? -Vi kan skära ner i mittenstaterna.
Varför är inte du som hon? -Mr Prescott! Vilken överraskning!
Art, jag har inte fått rapport, så jag tänkte höra vad problemet är.
Inga problem, sir.
Whitfield har en del synpunkter vi ska reda ut.
Gör det nåt om jag stannar en stund? Vem är Whitfield?
Herregud, näsblod! Jag får det jämt!
-Vem var det? -Den nye, Whitfield.
Förlåt, jag behöver lite materiel.
Och några såna här och...
Du är visst arbetsnarkoman.
Ja, jag har mycket att göra.
-Vad gör du här så sent? -Jag är också arbetsnarkoman.
-Då har vi nåt gemensamt. -Vad är detta?
Själ och hjärta i det du ogillade, expansionen i Midwest.
Jag tyckte det verkade riskabelt. Mr Prescott vill inte ha det så.
-Men om det är det rätta? -Det finns inte rätt och fel.
I vissa stater åker man fast om man säger så.
Overtyga mig om att din åsikt är den rätta.
All right. Titta här - och här.
-Varför säger du alltid tvärtemot? -För att det du säger är så dumt?
Titta på siffrorna. Vi kunde skapa resurser att försvara Pemrose.
Nej, stänger man och avskedar folk, blir det panik.
-Kanske, kanske inte. -Det blir det. Friställer vi folk...
...så går vinsten åt till arbetslöshets- bidrag och processer mot facket.
-Hur är det? -För lågt blodsocker.
Jag har grunnat för mycket på vad du sa.Jag behöver mat.
-Kom, jag bjuder på middag. -Nej, var för sig.
-Vad är din lösning på krisen? -Att expandera.
Rätt. Expansion är en positiv reaktion mot världen. Men nedskärning-
-är negativt. Förr var jag negativ. Då tog jag en personlighetskurs-
-och livet förändrades.Jag heter Sheila. Ni är ett vackert par.
-Hur länge har ni träffats? -20 minuter.
-Första träffen? Lycka till. -Nej, vi är kollegor.
Ni borde vara ett par. Ni är snygga ihop.
-Ville ni beställa? -Ja, kan vi få se menyn?
Ska bli skådespelare. Är sämre som servitris. Koncentrationsproblem.
-Sheila är för expansion. -Vi tar med henne på nästa möte.
-Hon är för att vi träffas också. -Hon är ju vrickad!
Jag hörde! Var mer positiv annars tar det en ände med förskräckelse!
Jag trivs. Du då?
Jodå, jag gillar promenader.
Jag kollade din plan.
Man får skatte- avdrag vid etablering i Midwest.
Har du kollat? Toppen!
Men makthavarna vill ha nedskärning medan jag är öppen för dina idéer.
Det är toppen.
OK, du är öppen för mina affärs- idéer. Mina efter-arbetet-idéer då?
Pressa inte. l går var du odräglig.
Många gånger börjar det så. Det brukar sluta med äktenskap.
Du är nog tokig i mig. Du skulle må bättre om du medgav det.
Du gillar mig. Får man smak på mig...
Pappa köpte den här. En returbiljett till Kansas.
Jag var nästan på väg. Nu är den en symbol. Den dag jag använder den-
-har New York knäckt mig. Jag har upptäckt en sak.
Du är rätt jobbig. Har ingen sagt det förut?
-Du är den förste. -Jag undrar...
...hur du kan vara så otroligt vacker och så jobbig.
Arbetar man med samma projekt finns risk att bli emotionellt engagerad.
Man förväxlar engagemang i projektet med ett förhållande.
Det har hänt mig. Det pågår faktiskt än, och så...
...tar projektet slut och man märker att man inget har gemensamt.
OK, avgjort. Vi har inget ihop förrän projektet är klart.
-Bra. -Bra.
-Nå, vem är han? -Vem?
-Min konkurrent? -Bara nån.
Säg att du träffat en ny.
Jag kan inte ringa. Hans fru kanske svarar.
Vilket misstag! Jag har gjort mycket dumt, men...
-Aldrig? -Aldrig.
-...haft ihop det med en gift man. -Han sa han hade separerat.
Men det visade sig vara lögn. Det var ett misstag.
Man lever och lär och...
-Det var inte så dumt. -Tack.
-Kan du göra om det lika bra? -Ska försöka.
Var har du varit hela helgen? Jag är jävligt arg!
-Varför svarade du inte? -Jag är skyldig dig mycket.
Jag är tacksam för att jag fick chansen att jobba här.
-Vad är det här? -Jag respekterar dig enormt men...
...jag kan inte träffa dig utanför arbetet mer.
Hallå?
Jag vill ha transportkostnaderna från Toledo...Jag ringer senare.
Jag ska inte pressa dig. Ta dig tid och tänk igenom det.
Märkligt att det kom precis nu. I går hade jag tänkt berätta-
-att Vera och jag har beslutat skilja oss.
Vi skulle gjort det tidigare. Då hade du och jag haft en chans.
Det här kom med bud. Davenport har sammankallat styrelsen på måndag-
-för info om uppköpet.
Jag bjuder ledningen till Litchfield i helgen.
-Jag vill att du kommer. -Naturligtvis.
En fråga till, av ren nyfikenhet. Vem var du med i går?
Carlton Whitfield. Rent affärsmässigt.
-Han har vissa lysande idéer. -Jag ska tala med honom i dag.
-Kan jag få hans papper jag tog? -Naturligtvis.
-Varför så bråttom? -Jag har en expressbefordran här.
Jag bevakar dig, Foster. Jämt och ständigt, Gud ser dig.
Jag är journalist. Ni ser ut som en kvinna som nyligen älskat.
Jaså, inte här? lnom staten då för vi gör inte jobb utanför?
-Du verkar skärrad? -Jag avskyr män.
Tur att jag inte är nån.
-Jag måste förklara en sak. -Jag också.Jag har gjort nåt dumt.
-Till weekenden? -Kan inte. Har lite att nysta upp.
Herregud! Trevlig weekend. Ses på måndag!
Du har inte sett mig! Jag var inte här!
-Var är han? -Såg honom inte, han var inte här!
Är du kvar? Du är jättesnygg.
Efter andra varvet har du fortfarande en betryggande ledning.
Hej, chefen.
Hej då, chefen.
-Brantley? Vad gör du här? -Söker Whitfield. Han har post.
-Varför har du kostym? -P.g.a. begravningen.
-Vems begravning? -En vän som dog. Vi begravde honom.
Vad är det här?
Produktionstabeller för Midwest-regionen, antar jag.
-Var är Whitfield? -Är han inte här?
-Har du sett honom nån gång? -Ja, många gånger. Trevlig kille.
-Hur får han all information? -I kvartalsrapporterna - väl?
-Ta det här till mitt kontor. -Ja, sir.
-Kommer ni inte? -Strax.
-Vad tusan håller du på med? -Får ett sammanbrott.
Åker du fast får du kicken! Åker du inte fast blir du Kostym!
-Du har inte en chans! -Än är jag ett halvt steg före.
-Jag hör musik när jag ser dig... -Faster Vera. Hur mår du?
Jag blir av kärlek säll För att du är mig nära...
Potpurri. Varför sjunger du potpurri?
Jag blir ej tänd på champagne Alkohol kan ej berusa mig alls...
-Sjung inte mer. -Förstår du vad som hänt mig?
Han kommer snart. Varför gör du så här?
Jag ska ha dig till lunch. Vilket litet gulligt adamsäpple!
-Det har hänt nåt sen vi träffades. -Snygg kostym, Brantley.
-Jösses!Jag är inte fri längre. -Ska jag betala? Vet din mor detta?
-Jag menar, inte ledig. -Då behöver jag inte betala.
Jag vill inte gifta mig med dig. Bara älska med dig.
Jag menar inget sånt där tjafs som ljuv musik-
-jag är praktisk och det ska du vara med. Släpp till nu!
Jag kan lotsa dig uppåt i företaget precis som jag gjorde med Howard.
Jag gillar dig, men jag har blivit kär i nån som inte är min faster.
-Jag förlåter dig, Brantley. -Det finns en annan!
För mig också. Ska vi presentera din flickvän för min man?
Jag vill inte vara brutal, men jag tar i om jag måste.
-Jag får sparken, lägg av! -Gnäll inte, livet är för kort.
-Vad fan är det här? -Han svimmade!
-Tuppade av! -Hans huvud...
-Ja, blev knockad. -Av vad?
-Golvet. -Taket. -Vad tusan hände?
Det var så här:
Jag kom in på ert kontor och såg denna vackra kvinna.
Vad förvånad jag blev när jag förstod att det var faster Vera!
Han blev så till sig så blodtrycket steg och han föll och slog skallen.
-Jag kravlade mig till soffan... -...och jag rusade till hjälp!
Skäms Howard, som inte sagt att din släkting jobbar här!
Jag har mycket att göra i dag. Varför är du här?
-Vi skulle äta lunch. -Jag har ätit. Du förstår inte...
Jag förstår, Howard. Då kan jag äta lunch med Brantley?
-Jag kan inte! Ska på begravning! -Det har du ju redan varit.
Det glömde jag i bedrövelsen.
Vi bjuder ut Brantley på partyt. Han tillhör ju familjen.
-Ja, det var en mycket god idé. -Jag passar nog inte in.
-Jodå, jag ska se till att du trivs. -Avgjort då.
-Kan jag få arbeta nu? -Trevligt med en lekkamrat.
-Ville ni träffa mig, sir? -Ja, Brantley.
Jag har observerat dig noga. Jag vet precis vad du har för dig.
-Jag kan förklara, sir, jag... -Du har jobbat hårt på Posten.
Har varit vaken, inte lagt näsan i blöt eller bråkat.
Du ska få din belöning. Men jag vill be om en tjänst.
-Gärna, sir. -Vi tar det under workouten.
Du gillar visst att svettas.
-Vera tyckte genast om dig. -Det märkte jag inte.
Hon vill lära känna dig bättre. Det tycker jag är bra.
Var mycket tillsammans med henne på partyt under weekenden.
Män som vi kan inte vara bundna vid en. Vi vill ha omväxling.
Det håller oss unga, energiska, konkurrenskraftiga.
Vi är män av värld.
Jag har ett problem -jag har en vän.
-En flicka? -Hon vill att jag skiljer mig.
Det tänker jag inte göra.Jag vill bara ha situationen under kontroll.
Hon är bjuden och vi vill vara tillsammans, så därför behövs du-
-för att hålla faster Vera sysselsatt. Fattar du?
-Ja, men till helgen tänkte jag... -Bra, jag ska inte glömma det.
-Ni förstår inte... -Jag ska ordna en snabb befordran.
Du tycks vara en skärpt ung man. Fortsätt med det.
Klantskalle!
Den var ju söt.
Brantley, älskling, jag var rädd att du inte skulle komma!
Du ska träffa New Yorks mäktigaste finansmän. Gör samma för dem...
Slå knock på dem! Du är oemot- ståndlig med din pojkaktiga charm.
-Hej, Whitfield. -Ett av namnen, Brantley Whitfield.
-Hej, Carlton. -Har du så många namn?
Mina föräldrar kunde inte bestämma sig. Mitt monogram är ett virrvarr.
Du överraskar alltid, det är din charmigaste egenskap.
-Fortsätt med det. -Jag lovar.
Roland Owens, First Federal, mycket rik.
Han har ärvt sina pengar.
Han som spelar tennis är Vernon Fletcher, han är Wall Street.
-Gillar han dig är din lycka gjord. -Vem är den långe med alla flickor?
Harley McMasters, First Multi-national, nyskild. Alla vill bli nästa...
-...fru First Multinational. -Säg inte att jag jobbar i Posten.
Jag fixade in Howard på direktörs- toan, jag kan göra samma för dig.
Här har du Whitfields anteckningar. Imponerande.
-Jag är här för företagets skull. -Vem kan tänka på affärer?
Släpp mig!
-Vad gör du här, Carlton? -Skulle jag missa ett party?
-Vad glad jag blir. -Jag med.
-Fort! -Inte här!
-Du borde skämmas. -Jag måste klä mig. Gå först du.
Jag har sett preliminärrapporten. Bra att ni går på min linje.
-Vi har försökt skära ned rejält. -Ja, ni får godkänt.
Jag tycker Whitfield har rätt och att rapporten är fel.
-Har du sett Christy? -Nej, sir.
-Har du sett Christy? -Nej, tyvärr.
-Har du sett Christy Wills? -Hon talar med Whitfield.
Vill du ursäkta oss, Christy?
-Vet du att Whitfield är här? -Ja, men han har gått.
Nej, nån såg honom tala med Christy alldeles nyss.
Stanna hos henne, och håll Whitfield borta! Gör du det?
-Precis som ni vill. -Jag visste det.
-Vad gällde det? -Han vill att jag stannar hos dig.
-Sa han det? -Ja, han tycker nog vi passar ihop.
Vera, är du vaken?
Christy?
Älskling!
Raring, det är Howard... Vi ska ha en natt att minnas...
Älskling, jag vet att du är arg men tänk på allt vi betytt för varann.
Jag vill gifta mig med dig, Christy.
Var inte sån, raring.
-Vad säger du? Vill du gifta dig? -Nej, men slå er på käften!
Brantley, vem var det?
Den sexuella revolutionen är slut! Upp ur sängen allihop!
-Vad gör du här, Brantley? -Vem är Brantley?
-Han som hittade sina stulna papper. -De är Whitfields, han gav mig dem.
Och av tacksamhet hoppade ni i säng och friade till honom!
-Jag hoppade i säng med dig! -Skitsnack! Du trodde det var hon!
-När jag kom var han med Whitfield! -Whitfield har inte ens varit här!
-Är du blind, vem är det? -Det är Brantley.
-Är det subban du varit ihop med? -Vem var en subba?
Är du träffad? Varför frågade du inte, så hade du fått dem?
-Det hände innan jag kände dig. -Så när vi låg med varann...
-...var det en James Bond-grej? -Låg du med Brantley?
Hon har nog mikrofilmat alltihop.
-Du? I sängen med vår släkting? -Är Whitfield er släkting?
-Det är Brantley Foster på Posten. -Är du inte direktör?
-Är Brantley Whitfield? -Alldeles riktigt!
-Brantley är Whitfield och tvärtom! -Och Christy är subban!
Nu när vi haft upprop tänker jag ringa min advokat.
-Christy är inte subban! -Sluta kalla mig subba!
-Det var en helt annan subba. -Bra, hur många var det?
-Jag försa mig. Det var inga. -Utom Christy.
Rätt. Nej! -Vera. Vera!
Frågan är hur många du låg med för att nå toppen?
-Det var en mycket dyr vas, apa! -Håll käft!
-Det jag gjorde var min affär. -Nej, det var företagets.
Rätt, och det var allt - en affär.
Jag vill säga en sak, älskling. Du är bra på ditt jobb.
-Jobbade jag för en postkille? -Han är för bra för det.
-Besviken? -Ja, jag tyckte det var kul.
Du hade sån energi, såna vilda idéer och du brukade ta av byxorna.
-Jag vill inte att du slutar. -Ett litet minne.
-Varför ser du så ledsen ut? -Jag trodde det skulle funka.
-Jobbet...eller tjejen? -Jobbet. Åt helvete med tjejen.
Du låter övertygande. Försök se det så här:
Du fick frottera dig med dirrarna, hade fin utsikt och rent lunchrum.
-Du gjorde mycket på två månader. -Ja, jag kommer att sakna det.
Jobbet...eller tjejen?
-Åker du till Kansas? -Nej, jag kom hit för att lyckas.
-Det finns ett jobb på Posten. -Ska du säga, du fick också kicken.
-Jag har kontakter överallt. -Ja, du hittar en ny Prescott.
Vilket slag under bältet! Du är perfekt, förstås?
-Jag har aldrig legat med chefen. -Nej, men med chefens fru!
-Hon förförde mig! -Och han mig! Vad är skillnaden?
-Du gjorde det frivilligt. -Jaså, du var fastkedjad?!
Jag trodde du var en rar kille. Du lurade mig och sen fördömde du mig!
-Du spionerade på mig! -Det gjorde jag inte och tänker...
Ursäkta, hissen är full.
Vi klarar det aldrig!
Jag jobbade i Posten och skaffade mig topposition.
-Men det gick inte. -Nästan. Vi kan klara det här.
-Jag behöver hjälp. -Nåt man får kicken för?
-Absolut. -Jättekul.
Leta reda på McMasters telefon- nummer. Beställ lite kinesmat.
Vi förstår att ni vill ha ert eget folk på vissa positioner i Pemrose.
Självfallet.
Vi är givetvis intresserade av företagets ledande befattningar.
De flesta måste gå.
Jag förstår.
Men några stycken... som varit tillmötesgående...
...som ni, förstås...får stanna.
-Då ser jag inget hinder. -Här är det! Förlåt, vi är sena.
Det här är tyvärr ett privat möte. Jag måste be er gå!
-Ring vakten. -Spänn av, Howard!
Postfolket, sekreterarna, kvinnliga chefer, alla välsignar vi fusionen.
-Vem fan är det där? -Är det Don? Hej, Donny!
Jag står för jag tänker bättre då. Först ogillade jag fusionsidén-
-lika mycket som en kattsvans bland gungstolar. Sen insåg jag-
-att våra produkter och er distribution kombinerat vore oslagbart.
Trevligt att ni samtycker, vem ni nu är, men försvinn för fan!
Det kan jag inte, Don. För problemet här är ledningen.
Den var dålig när Howard var chef, och nu har vi fått er på halsen.
-Kasta ut dem! Nu! -Det går inte, Don.
För Brantley köpte fem procent av aktierna i Davenports i morse.
-Vi köper ut er! -Va?
Vi inledde ett uppköp av Davenports för att kämpa för Pemrose.
-Den här vägen, mr McMasters. -God dag, mina herrar.
Detta är mina finansiella rådgivare som lånade mig pengar till det här.
Ni investerar väl inte i nån idiotgrej som en postgrabb kokat ihop?
Jag hade ett ess i ärmen, en större aktieägare som gav mig sitt stöd.
Här kommer Pemrose nya styrelse- ordförande tillika grundarens dotter:
Vera Prescott!
Mitt herrskap, Brantley och jag är gamla bekanta. När jag fick höra-
-hans lysande idéer, förstod jag att han var rätt man för jobbet!
Alla förstår nog dina motiv, Vera.
Jag medger att jag varit attraherad av Brantley-
-men som du brukar säga: "Kärlek är kärlek men affärer är affärer."
Du har kört pappas företag i botten men vi kan nog få det bra igen.
-Upp Howard, bort från stolen! -Jag tänker inte lämna min plats.
Behövs inte, Howard. Du har fått sparken.
-Vera, du kan inte... -Jodå, ni förstår mr Davenport...
...att nu kontrollerar jag 50,1% av rösterna. -Du får också gå, Art!
Brantley, Christy,Jean, Melrose.
Mr Prescott och hans högra hand har avbrutit mötet. Kan ni visa ut dem?
Nej Vera! Varför gör du så här?
-Ta över nu, Brantley. -Ursäkta.
Gör det ni också, om ni vill.
-Har du varit i Kansas? -Nej, hur så?
Vi tar Pemroses privata jetplan och hälsar på. De vill träffa dig.
-Varför har vi inte träffats förr? -Du har aldrig varit på Posten.
Posten, det ordet gillar jag.
-Vi har problem med hissen igen. -Otroligt! Hissen sitter fast igen.
-Vart, sir? -Operan, Rattigan.